Chamois hunting trips in Bulgaria - Hunting area Долен 2968
Balkan chamois buck hunt in Bulgaria - Hunting area Долен 2968
Big game shooting in Bulgaria - Hunting area Долен 2968
Balkan chamois doe hunt in Bulgaria - Hunting area Долен 2968
Wild goat hunting in Bulgaria - Hunting area Долен 2968
Chamois hunting in Bulgaria
Bulgaria Hunting Trips - Discounted wild goat hunting trips on bghunters.com - Big game hunting area Долен 2968
» Bulgaria Hunting Trips » Chamois hunting in Bulgaria » Hunting area Долен 2968
- Hunting trips directly from outfitters:
Chamois hunting trips in Bulgaria
Hunting area Долен 2968
We hunt some of the best areas for chamois in Bulgaria!
Chamois hunting period & methods
Chamois hunting in Bulgaria season:
- Males (chamois buck): December 1 - January 15 / April 10 - May 10
- Females (chamois doe): September 15 - October 31
Chamois
The chamois is found in the high mountains (Rhodope and Stara planina) in Bulgaria, typically between 800 and 2500 m above sea level. Chamois is one of the few truly European wild mammals. Their bodyweight is not huge but the horns are with very good qualities. Compared to other Balkan subspecies, the Bulgarian trophies are thinner. However you can expect a good trophy between 90 and 105 CIC pts.
Scientific Name: Rupicapra rupicapra
Habitat: Rocky, precipitous mountains.
Description: Middle sized animal of the goat family with a compact body and long, strong legs. The Chamois weighs around 50 kg, and measures up to 70 cm over the shoulder. General colour yellowish brown in summer and dark brown to almost black in winter. In older individuals the colour in winter may be greyish black. The Chamois has characteristic white markings on the head. The horns are fairly long, upright and bend back in shape of hook with distinct knobs throughout their length. Both sexes have horns but the male Chamois carries the biggest.
Hunting method: Stalking.
Hunting available in: All areas of distribution in Bulgaria.
Hunting services: Standart price list
Bulgaria Hunting Trips | Hunting area Долен 2968
- Лов Долен 2968
- ✓ Hunting in Bulgaria Долен 2968
- Hunting in Europe Долен 2968
- Caccia in Bulgaria Долен 2968
- Chasse en Bulgarie Долен 2968
- Jagd in Bulgarien Долен 2968
- Caza en Bulgaria Долен 2968
- Κυνήγι στη Βουλγαρία Долен 2968
- Bulgaristan'da Avcılık Долен 2968
- ✓ Big game hunting in Bulgaria Долен 2968
- Red deer hunting in Bulgaria Долен 2968
- Fallow deer hunting in Bulgaria Долен 2968
- Roe deer hunting in Bulgaria Долен 2968
- Wild boar hunting in Bulgaria Долен 2968
- Mouflon hunting in Bulgaria Долен 2968
- Barbary sheep hunting in Bulgaria Долен 2968
- Himalayan tahr hunting in Bulgaria Долен 2968
- Bezoar ibex hunting in Bulgaria Долен 2968
- Wood grouse hunting in Bulgaria Долен 2968
- ✓ Small game hunting in Bulgaria Долен 2968
- Pheasant hunting in Bulgaria Долен 2968
- Quail hunting in Bulgaria Долен 2968
- Turtle-dove hunting in Bulgaria Долен 2968
- Partridge hunting in Bulgaria Долен 2968
- Wood pigeon hunting in Bulgaria Долен 2968
- Woodcock hunting in Bulgaria Долен 2968
- European hare hunting in Bulgaria Долен 2968
- ✓ Waterfowl hunting in Bulgaria Долен 2968
- Wild duck hunting in Bulgaria Долен 2968
- Goose hunting in Bulgaria Долен 2968
- ✓ Predator hunting in Bulgaria Долен 2968
- Wolf hunting in Bulgaria Долен 2968
- Jackal hunting in Bulgaria Долен 2968
- Fox hunting in Bulgaria Долен 2968
Chamois hunting trips in Bulgaria
Big game - Wild goat - Chamois shooting in Bulgaria - European mountain hunts
- Chamois hunting in Bulgaria
- Долен 2968
Big game - Chamois hunts in Bulgaria
Chamois hunting in Bulgaria - Долен 2968:
- Chamois hunting in Austria
- Chamois hunting in Belarus
- Chamois hunting in Croatia
- Chamois hunting in Czech Republic
- Chamois hunting in Estonia
- Chamois hunting in Finland
- Chamois hunting in France
- Chamois hunting in Germany
- Chamois hunting in Greece
- Chamois hunting in Hungary
- Chamois hunting in Ireland
- Chamois hunting in Italy
- Chamois hunting in Latvia
- Chamois hunting in Lithuania
- Chamois hunting in Macedonia
- Chamois hunting in Montenegro
- Chamois hunting in Poland
- Chamois hunting in Portugal
- Chamois hunting in Romania
- Chamois hunting in Russia
- Chamois hunting in Serbia
- Chamois hunting in Slovakia
- Chamois hunting in Spain
- Chamois hunting in Sweden
- Chamois hunting in Turkey
- Chamois hunting in Ukraine
- Chamois hunting in United Kingdom
- Chamois hunting in England
- Chamois hunting in Scotland
Big game - Wild goat hunts in Bulgaria
Wild goat hunting in Bulgaria - Долен 2968:
- Wild goat hunting in Austria
- Wild goat hunting in Belarus
- Wild goat hunting in Croatia
- Wild goat hunting in Czech Republic
- Wild goat hunting in Estonia
- Wild goat hunting in Finland
- Wild goat hunting in France
- Wild goat hunting in Germany
- Wild goat hunting in Greece
- Wild goat hunting in Hungary
- Wild goat hunting in Ireland
- Wild goat hunting in Italy
- Wild goat hunting in Latvia
- Wild goat hunting in Lithuania
- Wild goat hunting in Macedonia
- Wild goat hunting in Montenegro
- Wild goat hunting in Poland
- Wild goat hunting in Portugal
- Wild goat hunting in Romania
- Wild goat hunting in Russia
- Wild goat hunting in Serbia
- Wild goat hunting in Slovakia
- Wild goat hunting in Spain
- Wild goat hunting in Sweden
- Wild goat hunting in Turkey
- Wild goat hunting in Ukraine
- Wild goat hunting in United Kingdom
- Wild goat hunting in England
- Wild goat hunting in Scotland
Keywords:
- balkan hunting
- chamois hunting
- chamois
- wild goat hunting
- wild goat
- european mountain hunts
- the wild goat
- wild goat menu
- a chamois
- feral goat hunting
- cantabrian chamois hunting
- BOOK YOUR HUNT IN BULGARIA
Сърна
(Capreolus capreolus)
Срокове на ловуване
Лов на сърна:
- мъжки - селекционно и трофейно - от 1 май до 30 октомври
- женски и приплоди - от 1 септември до 30 октомври
Като едър дивеч, ловът на сърна е много желан от много ловци. Това им доставя много морална наслада, независимо от факта, че те се сдобиват с така желан трофей. Има и месо и кожа, има и красиви спомени. Но преди всичко, за да има ловна слука, трябва да се отиде на лов. Поради силно намалелите запаси от сърна, допреди една-две години това бе недостижима химера за много от редовите ловци. Трябва да се знае, че ловуването на сърна и преди всичко от начина на неговото провеждане в голяма степен както размерът на ловните запаси от този вид дивеч, така и качеството на добитите трофеи. Затова на ловуването като една от формите за ползване на сърните трябва да се погледне с необходимата сериозност не само от страна на държавните органи и ловните сдружения, а и от всеки ловец, който се отправя на такъв лов. Необходимо е да се изберат тези начини на ловуване, които са не само най рационални, т.е. да дават най-положителни резултати от ловните излети, но преди всичко да осигурят добри резултати в размножаването, стопанисването, и подобряването на качествения състав на сърнешката популация. За да спазим тези основни принципи, трябва да отговорим по най-правилният начин на редица въпроси, като най-важните от тях са изборът на правилния метод на ловуване, откриване при всички обстоятелства на наранените сърни и правилното отношение към добитите трофеи.
Разпространение на сърната
Сърната е разпространена в по-голямата част на Европа. Липсва в Ирландия, Исландия и Северна Скандинавия, както и в най-южните части на Средиземноморските държави. В България тя се среща от морското равнище до горната граница на гората както в планините, така и в равнините. Най-многобройна са сърните в Стара планина, Средна гора и Родопите, както и в Лудогорието и Добруджа. Понякога се заселва и в обработваеми площи. Числеността й е около 75 000 бр.
Общи сведения за сърната
Сърната е чифтокопитен бозайник, който спада към семейство Еленови. Тя е средно-голяма на ръст. Дължината на тялото достига 100-130 сm, височината в холката - 70-80 сm, а масата е 20-35 kg. Опашката е къса - само 3-4 сm. Сърната има стройно тяло и тънки дълги крака. Козината й е едноцветна. През зимата тя е сива до сивокафява, а през лятото жълточервена. Задницата на сърната е бяла, нарича се "огледало". Рога притежава само мъжката сърна - сръндакът. През първата година рогата са шиповидни, през втората чаталести, а по-късно разклонени, с по 3-4 клона всеки. Рогата на сръндака се сменят всяка година. Те падат обикновено през октомври - ноември. След 3-4 седмици започват да растат нови, които достигат пълното си развитие през март - май, когато се обелва и покриващата ги дотогава фина кожа, наречена лико.
Начин на живот и хранене на сърната
През деня сърната обикновено се крие из гъсталаците, а привечер излиза да пасе. Любими нейни места за паша са сочните ливади, сечища и просеки, както и още неизкласилите житни ниви. Тя се храни с треви, млади леторасли и пъпките на много дървета и храсти, яде охотно също дъбови и букови жълъди, конски кестени и някои други плодове. Обича да ближе и сол. През лятото сърната живее поединично, а през зимата се събира на по-големи или малки стада и слиза по-ниско в планините, където по-лесно може да намери храна.
Размножаване при сърната
Размножителният период на сърната в България започва към средата на юли и продължава около един месец. Тогава между възрастните сръндаци стават борби за овладяване на женските сърни, които обаче рядко завършват със смъртта на някой от двамата съперници. Бременните сърни раждат след 270-280 дни, най-често по две, по-рядко по едно или три малки, които имат ръждиво-жълта окраска и отначало са изпъстрени с бели петна. Сърнетата придружават майка си докато навършат едногодишна възраст.
Стопанско значение на сърната
Сърните са един от основните видове дивеч за нашето ловно стопанство. От тях може да се получи голямо количество месо и кожи. Към трофеите на сръндаците проявяват интерес наши и чуждестранни ловци. Когато запасите им са нормални, те нанасят незначителни вреди на селското стопанство. Националният рекорд е 184,05 т. по СIС. Предлагат се трофейни екземпляри с тегло на рогата от 300 gr до 550 gr.
Лов на сърна чрез чакане - лов на сърна чрез засада, лов на сърна чрез варда
Той се провежда обикновено сутрин или вечер, когато сърните излизат да се хранят или се прибират от паша. В районите, в които е осигурено спокойствието им, той може да се извършва по-продължително време, тъй като животните излизат по-рано привечер, а даже и следобед, и се прибират сутрин по-късно. Напротив, там, където сърните са наплашени и обезпокоени, ловуването по този метод може да се провежда само за кратко време сутрин и привечер, и то без гарантиран успех. По принцип при този начин на провеждане на отстрела трябва да се познават много добре навиците на сърната и по-специално по кое време и къде излиза на паша и кога се връща, както и местата на нейните пътеки. От моята практика мога да споделя, че правя наблюдения на избрания район поне един месец предварително и набелязвам всички удобни места за варда. Това ми е гарантирало успеха в ловните излети почти винаги. Никога не съм разчитал на случайността. Чакането по принцип се провежда край някоя поляна или ливада, където дивечът идва да се храни, както и по перваза на гората, в близост на която има люцерна и други фуражни култури. През есента особено подходящи за засада са площите, богати на дъбов и буков жълъд, където сърните идват редовно. По своята същност този вид лов е индивидуален. Ловецът трябва да застане на такова място, че да има обзор за наблюдение на приближаващите сърни, без те да могат да го забележат. Чакането може да се извърши направо на земята, на някое дърво или на специално устроено високо чакало. При чакането на земята е желателно да се избере леко издигнато място на терена, откъдето да има не само добър обзор на местността, но и да бъде удобно за стрелба. В такива случаи практикувам устройване на някакво импровизирано прикритие като пръчкарник от подръчни храсти, клони, плевели и др. налична растителност, или използвам естествено прикритие - стебла на дървета, група от храсти и др. За да бъдем сигурни, че сърните няма да ни подушат, трябва задължително да се съобразим с "розата на ветровете" и с посоката, от която очакваме дивеча. В противен случай сърните ще подветрят ловеца и неминуемо ще променят посоката на своето движение.
В сравнение с чакането на земята, използването на дърво или високо чакало за тази цел е многократно по-удобен и сигурен начин. Преди всичко ловецът се намира на известна височина над терена, има отлична наблюдателна възможност и най-важното - сърните трудно могат да го забележат. Погледът им е отправен встрани и напред, при това на чувствително по-ниско ниво и това е основното предимство на ловеца. Мястото за разполагане на такива чакала трябва да е такова, че да позволява стрелба във всички посоки, без да е неооходимо да се местим и нагласяме. В противен случай произведеният шум от тези приготовления ще прогони дивеча. Ловът чрез засада е един от най-прогресивните и рационални видове лов на едър дивеч. Той има много предимства, по-главните от които са:
1. Дивечът се стреля в спокойно положение, без да е гонен и безпокоен излишно. Именно поради това там, където се ловува по този начин, сърните са спокойни, не са наплашени и лесно се приближават по всяко време към човек.
2. Ловецът има възможност да огледа добре излязлото животно и да прецени въз основа на неговите качества и генетични заложби дали да стреля или не; избира се и необходимият трофей с предварителна представа за неговата даденост.
3. Спокойната стрелба дава възможност на ловеца добре да се прицели и да порази дивеча в най-уязвимото място, така че той да падне веднага, а не да избяга наранен и впоследствие да стане плячка на хищниците.
4. От емоционална гледна точка този начин на ловуване има своите съществени предимства, защото при него проличават уменията и познанията на ловеца да избере правилното място за вардата, да прецени безпогрешно подлежащия на отстрел екземпляр и да го порази с точен и безкомпромисен изстрел.
Лов на сърна чрез издебване
Този начин на лов е също индивидуален. Ловецът сам търси сърните и се стреми да ги доближи на изстрелно разстояние по най-безшумния начин. За правилното и успешно провеждане на този лов е необходимо да се познава отлично местността и да се знае в дадения момент къде може да са животните, за да не се губи излишно време за тяхното търсене. За целта са необходими също много предварителни наблюдения на района. Придвижването е желателно да става по коларски пътища и отъпкани пътеки, като се стремим да бъдем максимално тихи. Това обаче е много трудно, особено през есента, когато шумата е опадала и още не е слегнала от влагата. При приближаването си към сърните ловецът трябва да използва максимално всички прикрития на терена: дървета, храсти, долове, оврази. Трябва да се движи безшумно. В случай, че забележи и най-малките признаци на тревога у животните, той трябва да спре незабавно и да изчака да се успокоят, за да може да продължи и да ги приближи. За по-лесно издебване на сърните може да се използва някаква каруца. Тези животни са доверчиви и не се плашат от конска или волска кола, поради което с нейна помощ може да бъдат доближени достатъчно. В този случай, за да не се подплашат от слизането на ловеца от каруцата, е желателно той да стои ниско в нея и когато е достатъчно близо за успешен изстрел, трябва да слезе бързо и незабелязано и да се скрие веднага зад някое близко укритие. Каруцата продължава своето движение. Сърните, чието внимание е отвлечено от отдалечаващата се кола, по принцип не забелязват ловеца, освен ако той не допусне груба грешка и се издаде. При това положение той може спокойно да ги огледа и да стреля по избраното от него животно. Недопустимо е да се стреля по сърните от каруцата. Това противоречи на ловната етика. Освен това такъв изстрел много често е несигурен. От гледна точка на емоционалната нагласа този лов е най-привлекателен и емоционален. Умението на ловеца да се слее с околната растителност, неговата възможност да издебва дивеча и да го приближи на изстрелно разстояние, правилно да подбере нужния екземпляр от стадото и да го порази на място - всичко това си е висше ловно майсторство. В сравнение с вардата обаче невинаги има време за обстойно оглеждане на животните и за правилния избор на отстреляния екземпляр. Освен това при най-малката грешка дивечът побягва и успехът от лова се проваля.
Лов на сърна чрез примамване
Този метод на лов се използва само за отстрел на сръндаци по време на брачния период. Същността му се състои в примамване на мъжкаря чрез призивни звуци от любовен зов на женската сърна или чрез хормонален мирис на същата. За целта в първия случай се използва специална свирка, но може да се използва и лист от буково или крушово дърво (което си е цяло изкуство). И в единия, и в другия случай обаче, за сполучливото имитиране гласа на женската се изисква много опит и тренировки. Във втория случай се намазват предмети - камъни, дънери на дървета, пънове - със специален препарат, имитиращ миризмата на разгонена женска сърна. Провеждането на този лов, който е индивидуален, става по следния начин. Проучват се предварително районите на отделните сръндаци, което става с внимателно ослушване и наблюдение, без в никакъв случай да се безпокоят животните. След това ловецът избира подходящо място в близост до обичайните места за придвижване на сръндака, като се прикрива умело достига до него безшумно и незабелязано. В противен случай примамването ще бъде неуспешно.
Не е желателно веднага след установяването си на мястото на вардата ловецът да започне мамене. По-добре е да се изчака първо да се обади сръндакът или някакъв друг начин да се разбере къде се намира той в дадения момент. Но даже и да не се удаде това на ловеца, което при сърните е доста често, изчакването е необходимо, за да не се предизвика у животното дори и най-малкото безпокойство и съмнение, ако по някакъв начин е забелязало нашето приближаване. Едва след това ловецът издава през 2-3 минути по две-три последователни писукания, наподобяващи гласа на разгонената женска. Примамването не бива да продължава повече от 20-25 минути. В случай че ловецът усети или забележи идването на мъжкаря, той трябва веднага да преустанови примамването и да изчака неговото приближаване. В противен случай ще се издаде и сръндакът ще избяга. Ако след 20-25-минутно примамване никой не се отзове, ловецът трябва да се премести на друго място и там да опита отново. Този лов е доста труден и невинаги завършва с успех, тъй като сръндаците не се отзовават на повикванията с такава охота, както елените например. По-добър е ефектът с хормоналните мирисови примамки.
От гледна точка на емоционалната нагласа на ловеца ловът чрез примамване е особено привлекателен, защото изисква умения за имитиране гласа на женската сърна, правилен избор на подходящо място за примамване, търпение при изчакването на сръндака и умение да се придвижва незабелязан и да се слива със заобикалящата го природна среда. Този метод е слабо познат сред нашите ловци.
Лов на сърна чрез спокойна гонка
Този начин на ловуване може да бъде индивидуален или групов, като във втория участват един-двама стрелци и един-двама гоначи. Стрелците заемат тихо и внимателно определени места на пътеките-вървища, по които дивечът е навикнал да минава, и се маскират максимално добре. Гоначите се стремят да подгонят сърните и да ги отправят към тях без излишен шум и ловни кучета. За успешен лов и наслука е също така вземане под внимание посоката на вятъра по време на провеждането на лова. Стрелците по принцип трябва да застанат срещу вятъра, а гоначите да гонят по неговата посока. Гоначите почукват по дърветата и съвсем леко подвикват, за да вдигнат и подгонят сърните, без да ги подплашват. Само така животните ще излязат на обичайните си пътеки за придвижване спокойни и без да бягат пред очакващите ги стрелци. Подгонването не бива да се извършва на големи площи, тъй като сърните се подкарват много трудно на големи разстояния и съвсем скоро след вдигането си се отклоняват от избраната посока, връщайки се обратно. Късите гонки дават винаги по-добър резултат.
Спокойното вдигане може да се приложи в още един вариант. Гоначите се движат по ската на някой овраг, по посока на вятъра, като се стремят да вдигнат сърните в района. По хоризонтала над тях и малко напред се движат един или двама стрелци, оглеждайки се и ослушвайки се, за да забележат навреме идващата сърна. Тъй като повечето сърни се вдигат и се движат леко напред и нагоре, те в скоро време се приближават до стрелците, които могат да ги огледат и да стрелят спокойно по тях. От емоционална гледна точка този лов е интересен и привлекателен, тъй като изисква умения в разставянето на двете групи гоначи и стрелци, отлично познаване на терена, бърза и съобразителна стрелба. Нужно е обаче голямо внимание, за да не се случи злополука по време на ловуването.
Съществуват и начини за ловуване на сърни чрез класическа гонка, която е също като тихата гонка. Тук броят на гоначите е 4-5 човека, а стрелците са 7-8. Недостатък тук е, че гоначите гонят по-големи площи, безпокои се дивечът, наплашва се и той излиза на стрелците в бяг, което води до трудно преценяване на неговите генетични недостатъци и достойнства. Стреля се на тъмно и накрая се вижда какво сме убили.
По сърните се стреля с леки куршуми и нарезно оръжие. Тогава те се поразяват със сигурност и съвсем незначителна част от тях се наранява и похабява. Това обаче е възможно само при ловуването на варда, чрез издебване и чрез причакване. При ловуването чрез спокойна и класическа гонка, когато по сърните се стреля докато са в движение, за предпочитане е да се отстрелват със сачми. Най-удачни са от 6/0 до 8/0. Не бива да се стреля на повече от 40-50 м разстояние.
Ако спазваме тези препоръки, похабяването и загубването на раненото животно ще бъде само в отделни и изолирани случаи.